Syskonen Fredrick Mistenius och Cornelia Stolpe Mistenius har ett starkt band. Deras mamma flyttade till England när de var små och föräldrarna har ofta varit långt borta.
– Vi har bara haft varandra, berättar Cornelia.
De växte inte upp med någon särskild tro. Båda syskonen har sökt och hittat till tron senare i livet. Däremot har de alltid tänkt att de åtminstone har varit döpta.
När Fredricks yngsta son Abraham skulle döpas pratade Fredrick med sin och Cornelias mamma om dopet. Då kom det fram att det som de utgått från hela livet inte stämde – syskonen var inte döpta.
![En man och en kvinna i vita kåpor ler mot kameran med armen kring varandras axlar. De står framför en altartavla.](bilder/748691/Dop%202023-03-12-28.jpg?DoProcessing=&ci=622,1264,3309,4713&w=550)
– Jag vill vara döpt. Jag springer inte i kyrkan varje vecka, men jag är kristen och jag tror på Gud, säger Fredrick.
Även Cornelia beskriver både sig själv och sin man som troende. – Men det kändes fint att vi trots allt väntade med dopet, för då kunde vi göra det tillsammans. Vi tänkte att det vore en fin symbol.
Döptes i matchande kåpor
Sagt och gjort - dopgudstjänsten hölls i Simtuna kyrka en söndag i mars. Det blev en mäktig ceremoni när hela sex personer skulle döpas samtidigt: Fredrick, Cornelia, Fredricks son Abraham och Cornelias barn Signe, Noah och Emilia. De ser tillbaka på dagen med vördnad, men innan ceremonin var både Cornelia och Fredrick väldigt nervösa.
– Det kändes mäktigt att stå där, säger Cornelia. Jag hade bestämt att vi skulle ha likadana kläder, så alla hade såna vita konfirmandkläder.
I sina matchande kåpor stod alla sex uppradade vid dopfunten, med Cornelia och Fredrick i mitten. Prästen Ulf korstecknade var och en av dem. Cornelia och Fredrick höll i kannan med vatten och hällde tillsammans upp vattnet i dopfunten.
– Sedan fick vi gå fram en i taget, från den minsta till den äldsta.